Това бяха сцените, от които се опасяваха всички.
Непрестанни боеве между английски и турски фенове...
...някои тук пострадаха много сериозно.
...наистина много жестоко.
В началото имаше безредици на централния площад...
Да бъдеш пребит от футболни хулигани е все едно да имаш венерическа болест - болката остава завинаги.
Но точно пък това прави нещата толкова вълнуващи.
Е това съм аз, Томи Джонсън, след три седмици, почти мъртъв.
И знаете ли кое е най-смешното? Бях го предвидил.
Както и да е, почти се свърши, но въпросът е: Струваше ли си?
Няма нищо по-особено в мен -
поредния отегчен мъж, наближаващ 30-те, с монотонно бачкане, копнеещ за края на седмицата.
Секс от време на време, разредена бира, тежки наркотици.
И при сгоден случай - яко изкъртване на някой.
Зийбърди, Бил е.
Какво? Как съм ли? - К'во искаш да кажеш с т'ва, "как си"?
Напра'о замръзвам, мамка му! Прескочихме трапа.
Дръж си шибаната тиква долу!
Направо ме побърква т'ва момче.
- Какво каза той? - Нищо.
- К'во значи т'ва "нищо"? - Затвори ми.
Раф, обади се на Томи. Разбери къде е.
Има кръчма на ъгъла, нарича се "Кораб и тралер". Отивайте там.
Ще ти звънна по-късно, Харис се опитва да се свърже.
Току що видях тяхната малка банда да влиза в кръчма на улица "Денби".
Направо няма да усетят откъде им е дошло.
Ето те и теб.
Тук, елате тук!
- Готино, а Бил? - Да.
- Къде са другите? - Идват.
- Харис каза, че ония били около 25 човека. - Няма да са толкова, когато приключим с тях.
Изчакайте зад ъгъла!
Зак'во?
'Щото всичко ще се изпипа. Когато минем, тогава вие се присъединявате, разбра ли?
- Тръгвай. - Тръгнахме!
Бил, Харис е.
Здрасти. Така ли?
Добре, ще се видим там.
К'во направи снощи? Мислех, че ще дойдеш да пийнем по едно?
Джонсън ме върза с няква миризлива шматка.
Завършихме в склада за нафта, в 2 сутринта.
За к'во караш? Имаш забрана бе, лунатик такъв!
Забрана? К'во, да ходя пеша ли искаш?
Ето го и него.
Има някой извън кръчмата.
- Колко е голям? - Някво хлапе е.
Иди и го прасни. Само по-тихо!
Само по-тихо.
- Прощавай братле, имаш ли огънче? - Не се ебавай, а го прасни.
Да тръгваме!
Всичко е точно. Да приключваме!
- Айде да... - По-тихо, по-тихо.
- По-тихо казах. - Майната му, напред момчета.
По-тихо!
- Айде бе, мамка му. - По-тихо.
Не працаквайте работата.
Тия смешници няма да ни спрат.
Вие сте шибани животни!
Давате на тази скапана страна още по-шибано име!
Не сте никакви футболни привърженици! Вие сте долни шибани утрепки!
К'во друго може да се прави в събота следобед?
Да си седиш в тъпото кресло и да лъскаш на разни попзвездички?
После да отбягваш гадния поглед на жена си
докато се мъчиш да се примириш с липсата на секс в брака си?
После да изпукаш заплатата си по кебапи, домакински уреди и посуда?
Та т'ва е смешно!
Знам със сигурност к'во бих правил аз.
Гостуване на Тотнъм. Обичам го!
Колко перфектно беше, а?!
Този олигофрен даже успя да вкара димката вътре в кръчмата.
Помниш ли последния път на Ъптън...
На Ъптън Парк той си го отнесе в метрото.
Разкарай се, галфон такъв, т'ва си беше на шибаната улица!
Както и да е, та той ги изхвърля от шибаната кръчмата направо вурху мен, нали така?
Та, той ги мята навън от кръчмата, направо към мен. Бой! Бой!
Такъв изпрасках на един тип, че краката му се огънаха като на малко жирафче.
Т'ва беше. Направо си разглобих кокалчетата.
Затова ги удряй в муцуната, а не отзад, в тила.
Добре, че бях аз иначе сега щеше да си в болница, отворко.
Никой не обича Челси повече от мен и Род.
Двамата израснахме заедно по трибуните с моя старец. Той знаеше как става.
Първият съвет, който ми даде беше:
Знаеш к'во да праиш, ако някой иска да те удари, нали?
Да го изпраскам в шибаните топки.
С Род правихме всичко заедно.
Хайде по-бързо Том, че огладнях.
Отне ми час само да я намеря. Ама не беше нужно Род да го знае.
Цяла седмица няма да може да си стъпи на краката.
Моят дядо, Бил Фаръл ни закара да пийнем по едно
с неговите разкази за войната и как се е бил, за да има "Велика" пред името Британия.
Казваше, че да се биеш заради футбол не е като да се биеш с немците.
"Ще се бием по бреговете, Ще се бием по..."
Въпреки, че все го намилаше, си беше прав. Ние сме островитяни. Това умеем най-добре.
Не става въпрос за цвят или раса, а за тръпката да бъдеш в първата линия.
Истината е, че просто обичам да се бия.
Всичко си ми е наред...
за разлика от Били Брайт, чийто баща имаше забавен начин да му дава пример.
А стига толкова! Ще претрепя всички ви,
преди да сте ми се натресли до дома. Хайде, сине!
С такива родители нямаше начин да свърши в Грийнпийс.
Беше един от първите футболни хулигани,
които видяха как може да се изкара цяло състояние от любовта на Англия към екстазито.
Барман, дай три бири.
Проблемът беше, че бе поел толкова много бой по стадионите, че не му пукаше от никой.
И точният медицински термин за него бе "тоталнo изчаткал".
Бил, хайде да се махаме, десетина от Сток ни зяпат нещо.
- Колко каза, че са? - Около десет. Моля те, не започвай, Бил.
- Ясно, кой каза че ме зяпал? - Онзи големия тип с шапка "Хакет".
Виждам те педалче и теб ще те разцепя първи.
И това беше неговата идея за "един хубав ден навън".
Шибани педали!
Но покрай забавлението, мачовете и Рейндж Ровърс-а Били беше озлобен,
'щото така и не успя да оглави бандата ни.
Харис си беше водача и така ще си остане.
Той беше по-умен от Били и правеше нещата като във военно формирование.
Дълбоко в себе си Били знаеше, че няма да стане лидер и заради това мразеше Зийбърди.
Защо ли? Много просто -
Зийбърд се възхищаваше на Харис, а не на него.
И колкото повече Зийбърд се възхищаваше на Харис, толкова повече Били се заяждаше с него.
И какъв шанс имаше Зийбърди като дете,
израснало в тази джунгла от лепило и омраза?
Вече не завиждам на младата кръв. Пълен кошмар.
Битки от детската площадка до навсякъде после и вече знаеш какво да правиш за да оцеляваш.
Ааааах!
Също като мен и Род, така и той с Раф са най-добри приятели,
с единствената разлика, че са крадливи малки педерастчета.
Ако се чудите защо му викаме Зийбърди - ами 'щото обича да шмърка пудра.
И един ден това ще го довърши.
Покажи си ръката, Раф!
- Какво? - Покажи си ръката.
Ти си само едно тъпо хлапе, нали така?
Я ти си покажи ръката, Бил.
К'во да направя?
Покажи си я като Раф, да видим ти на колко си.
Оууу.
Не, нека се изясним сега.
Опитваш да се ебаваш с мен ли?
О, я стига, просто се бъзикам с теб.
- К'во искаш да кажеш с тва "бъзикам"? - Какво?
Какво "какво"?
Е аз само...
Ами недей "само"!
Зарежи. Пързаляш ме, нали?
Никого не пързалям.
Супер сериозен съм.
Искам да знам, какво те кара да мислиш, че можеш да дойдеш тук
и да ме ебаваш пред моите приятели?
Аз... аз нямах това предвид, Бил.
Само се майтапех, т'ва е.
Само се майтапеше?
К'во ми дрънкаш с насрани лафове на палячо?
Никога не съм те харесвал, педалче такова.
Затънал си точно като твоя старец -
алкохолизирана, деградирала утрепка.
Знаеш ли к'во мисля?
Мисля си, че трябва да те изкарам навън и да те спукам от бой.
- Остави го, Бил. - Да го оставя ли?
К'во, и ти ли искаш да се забъркаш в това, а?
Не ставай смешен. Просто ти казвам, че той е само едно хлапе.
Не, нека си изясним нещо, Том.
Щом е достатъчно голям да се прави на кой съм аз и да се бие наравно с нас,
значи е достатъчно голям и да отговоря за себе си.
Ще ти кажа нещо, шибан Зийбърди.
Мисля, че трябва да те изкарам отвън и да ти дам един урок,
задето се ебаваш и ме правиш да изглеждам на балък пред моите приятели.
Аз...
Нищо не съм казал.
Излизай отвън, малка утрепко.
Да го оставя, а?
Стига си мърморил и заеквал, и вземи се развесели малко.
За малко да се хванеш!
Бъзикам се, бе Зийб, трябваше да си видиш шибаното лице.
Помислих си, че ще се разплачеш.
Значи колко? Четири, пет... Осем бири, Дона, ако обичаш, скъпа.
Няма да има нищо такова в Австралия.
От другата седмица сме сам на кехлибарен нектар.
Не се безпокой, Уилиям. Във всеки случай съм нещо повече от лигав пияч.
Да, иначе нямаше да стоя до теб.
Да, това бе важното.
Бил, Албърт не ви видях. Искате ли по една халба?
Дядо ми не харесваше Брайт.
Знаеше, че е скандалджия.
Бил и Албърт били още деца, когато постъпили в армията.
Били в първите дебаркиращи части при десанта на 6 Юни.
Бил винаги казваше, че единственото нещо, което го карало да продължи била решителността на Албърт и волята му да живее.
Върнали се горди герои от войната,
оженили се за своите любими от детството,
И ги погребали също заедно.
Общината преместила Албърт в апартамента над Бил. Разменили си ключове,
за да се наглеждат взаимно.
Да бе, мнооого смешно!
- Добре ли си? - Да, всичко е наред.
Лека полека, малко по малко. А така, само да отворя вратата.
Само да затворя. Ей сега се връщам.
Удобно? Да ви помогна ли?
Сигурен съм, че виждате промени, знам аз.
Малко по-различно е в наши дни, нали?
Т'ва е заради пакистанците, дето надойдоха тук през 70-те. Превзеха всичко и го развалиха.
И к'во имате сега? Какво ви остана?
Скапани имигранти.
Шибания Тони Блеър. Сигурно е обратен, не мислите ли? Нова левица, дрън-дрън!
Имам предвид, че играта свърши.
Бяха времена, когато си докарвах по седем и половина, осем стотачки на седмица.
Ама вече не.
Сега висиш по цяла нощ на лунната светлина на Сохо!
Лунна светлина!
Ебати майтапа! И трябва да е пълнолуние за да видиш клиент!
Тази страна е построена от добри хора като вас.
Но няма достатъчно такива, това казвам аз.
Ето, нека ви помогна с това.
Настани стария си задник тук. А така, браво.
И искам само да ви кажа, че за мен беше привилегия да возя двама джентълмени като вас.
И аз черпя.
Не бъди наивен. Оставяш се инвалидна количка да те заблуди.
Не, настоявам.
Беше истинска чест за мен.
И не забравяйте да се пазите от чернилките. ОК?
Какъв чикиджия!
Да танцуваме!
Въпреки, че надрънка куп глупости, бакшишът все пак бе прав за едно нещо.
Хора като старият Бил дадоха "великото" на Британия.
А сега се изнасяше. Сега Австралия беше за него и Албърт мястото,
където да доживеят на слънце края на дните си.
Здрасти Мейвис, моя малка сладка.
Как си?
Ще съм тъжна да ви видя да заминавате, Бил. Опаковахте ли багажа вече?
Разбира се. Няма ли да ми кажеш "чао"?
Не можеш ли да го направиш по-добре?
За какво говориш, Бил?
Не знаеш ли?
Отвратителен старец!
Точно това харесвах у Бил.
Все още беше в играта.
Представяше си. Живее в чужбина от години и времето му е дошло.
Дори дадох на него и Албърт малък подарък на изпроводяк.
Внукът ми даде подарък преди тръгване.
Неговата най-добра, домашно отгледана, трева.
За наркотици ли ми говориш?
О да, ти я запали, старче, пък аз ще я довърша.
Удивително е като си го помисля, че след няколко седмици
ще гледаме залеза от другата страна на света.
И няма да сме заобиколени от гигантски панелки.
Километри от златен пясък и бронзови цици.
Вече опакова ли нещо?
Не съм измислил какво да си взема.
Моят куфар е готов и стои до вратата от три дни.
Трябва да си вземеш кънките, Фаръл.
О, я спри да ме дразниш, дърта свекърво.
- Знаеш ли какво, Бърт? - Какво?
Чувствам се замаян.
Нищо ново, ти си си замаяно копеле!
Единственото нещо, дето се доближава до насилието е сексът,
и като се знае, че има близо 500 000 самотни жени в Лондон,
трябва да имам шанс поне за половината.
Особенно както скачам на всичко, което диша.
Казвам ти, направо съм се отрязал. Натряскан съм до горе. Направо.
Виж онези двечките отсреща. Представи си как ги блъскаш.
Не, не, не Том. Абсолютни мочурища са.
Млъквай бе... К'во ти става?
Как си, сладурано? Добре е, а?
- Супер, нали? - Искате ли нещо за пиене?
Текила?
По няколко текили, а?
Ще направим ли?
- По една бърза текила...? - Текили.
Дай на тези две кукли текила.
Направо ще я скъсам тая.
Лондон се промени към лошо.
Всички добри хора, разбираш ли, всички добри хора...
...ги натикаха в тези предградия, заради наплива от нелегални имигранти,
които се напъхаха в страната ни.
- Искам да кажа... - Ей.
Няма ли да си затвориш шибания плювалник?
Ето ти бе, скапаняк такъв. Педал!
Давай, момичето ми. Давай.
Нямам търпение да ти видя бикините.
Направо ще те скъсам... - Какво готино дупе, Род, виж.
- Ще те изпраскам по... - Виж това.
Красота, направо красота.
Тоя взе, че заспа, Тамека.
И тук е същото, Шиа. Малки пикльовци.
Жалко. Да знаеш само каква щука има.
Късметлийка. Аз пък си имам копърка.
Шибан малък педал!
Как смееш да дойдеш в моята къща
и да се опитваш да прекараш малката ми сестра против волята й?
Намираш се в бандитска страна, момче,
никой няма да разбере, че си бил тук.
Има изкопани дупки по целия Южен Лондон за хора като теб.
Господи, очаквах корнфлейкс и едно бързо чукане.
Но вместо това получавам откачалка, навлечена в "Стоун Айлънд" и с нож на лицето ми.
И най-лошото: точно от тук започнаха всички проблеми.
Ей, смотаняци. Какви са тия?
Какво?
- Какво са? - Цветя.
- Какви цветя са, бе? - Лилии.
Тогава какво правят при хризантемите?
Съжелявам.
- Какво? - Ъъ... един човек иска да те види, Бил.
Кой?
...през задната врата. Оставих я да гледа "Среща на сляпо".
Отидох във "Венерата" и се натъкнах на Сони.
Даде ми няколко екстазита.
Глътнах ги с още нещо
и се измъкнах от "Чигуел" с две курви под ръка.
Спуках ги. До 11 сутринта в неделя, в хотел "Тауър".
Да, успях да се прибера на време за неделното печено, но бяха направо изцеден.
Виж, трябва да затварям, приятел. Моят човек дойде. Чао-чао.
Радвам се да те видя, човече.
- Как си? Бива ли? - Не се оплаквам.
Подочух, че в събота направо сте размазали онези от Тотнъм.
Правилно си чул. Аз пък разбрах, че вие от Милуол сте вилняли из Портсмут.
Така си беше. Трябваше да се срещнем. Щеше да е забавно.
Знаете къде да ни намерите. Винаги, когато пожелаете.
Ще ви дойде и на вас времето. Та, какво имаш за мен?
Едно нещо никога не разбрах за Брайт.
Въпреки, че беше от Челси правеше бизнес с най-големия измежду враговете -
Милуол.
Схващате ли? Двама работят заедно,
а се бият всеки път, когато им се отдаде случай.
Чудно. Колко имаш от това?
Четири.
- Ами давай тогава. Ще ги взема. - Мангизите на ръка.
Задръж малко.
По-бавно бе.
Какво? Шегуваш се!
Добре. Направо отивам в болницата.
Да. Ще се видим там.
- Проблем ли има, Фред? - Брат ми Тери.
Някой го е изпраскал в тиквата с бухалка за крикет.
Ебати, шегуваш ли се? Как е той, добре ли е?
Все още не знаят.
Виж, трябва да тръгвам.
- Ще го пазя специално за теб. - Ще ти звънна по-късно.
Ей! Кво си мислиш, че правиш? Закъсняваш ми 3 часа.
Не започвай и ти. Днес нещо не ми е ден.
За к'во си се увил с тоя чаршаф бе?
Не ти се иска да знаеш.
Прав си, не искам. Отивай и ги вкарай в ред ония дебили.
Слагат лилиите заедно с хризантемите.
Имаш ли нещо под т'ва?
За к'во ли ти плащам? Захващай се за работа!
- Как ти се струва, дебелако? - Изглеждаш като поп, копеле.
Полудя ли? Т'ва е "Прада", тъпако.
"Желязна" марка.
Навличай си кънките! Трябва да сме там преди да е почнал жребия.
Ужасен педал.
А жребия? От къде ще намерим телевизор да зяпаме?
Споко, там ще има телевизор.
Ей, Зийб, гледай тоя път къщата да е поне някоя богаташка.
Не ми се гледат разни вехтории.
Ей, по-полека бе Дейвис! Какво ти става? Да не си прахосмукачка?
Нямаше значение дали крадяхме, чукахме или се биехме тази вечер,
важното беше само да сме до телевизор, та да видим кой ще се падне на Челси за Купата.
Готиното на жребия е, че е на сляпо,
шанс да се паднем с някой от старите познати, като Кардиф или Уест Хям,
или пък, ако сме истински късметлии, Милуол.
И понеже жребият означаваше много за Били,
реши да заведе жена си, многострадалната Барбара, на една тиха, романтична вечеря.
Само, че двамата бяха на различни вълни,
Барбара смяташе, че той ще я изведе някъде из Уест Енд.
Добре, да видим какво има в менюто.
Ей, т'ва е сестра ми!
К'во? Твоето гадже?
Ей.
Или увеличи телевизора, или кажи на ония да говорят по-тихо.
Успокой се, Бил.
Не искаме да стават сцени.
Да, да, права си.
- Старата гумена ръкавица! - Старата гумена ръкавица, копеле.
Ей!
А бе, вие няма ли да млъкнете? Опитвам се да чуя шибания телевизор!
...срещу 52.
Саутенд Юнайтед.
57.
Портсмут.
Ще играе с номер 38.
Мидълзбро.
Номер 22.
Милуол.
Ще играе срещу 44.
Челси.
Даааа! Мамка му, да!
Още една битка значи.
А? Не те чувам.
С кой, по дяволите?
А?
Даааа!
- С кой, кажи с кой бе? - Шибаните Милуол!
Милуол-Челси. Стара вражда, която винаги приключва убийствено.
В моя случай буквално,
знаех си, че съм късметлия.
Видях новия си познат, който, естествено, се оказа от Милуол.
Дали да не го питам не съм ли чукал сестра му, щото нещо не си спомням.
Ако бях послушал инстинкта си и се бях покрил, нямаше да се забъркам в такава каша
и за това сам съм си виновен.
Понякога няма да е зле да мъкнем и Брайт с нас.
Нормално е, че е извел жена си на тиха вечеря.
И той си има своята нежна страна.
Ааааааа!
Зийб и Раф изпуснаха жребия, защото правеха това, което правят най-добре -
да ограбват къщи. Нещо, за което ще съжаляват един ден.
А междувременно се чувствах като Маджик Джонсън, само не във форма.
Карай, копеле! Карай мамка му. Преследват ни!
Изгубил формата си?
Глупости.
Трудно е да си прекараш готино вечер в Лондон, а?
Според мен т'ва е заради всички чернилки и долнопробни въртепи.
Млъквай! Досаден си.
Отново на вълните на ББС Лондин Спорт, с мен, Дани Кели.
Всеки, който е слушал предаването "Шоу на закуска", е разбрал от разказа на Дани Бейкър
за голямото вълнение от предстоящия мач между Милуол и Челси, тук в Лондон.
Наш репортер, както винаги е Пийт Стивънс.
Точно така, Дани. Сигурен съм, че ще има голямо присъствие на полиция,
за да се удържат разделени всеизвестните хулигански елементи на тези два отбора.
Единствено се надявам да не ми се наложи да предавам пряко от Южен Лондон.
Предпочитам да си гледам мача от моя уютен хол.
Е, хайде де, Албърт! Ще си изпуснем полета.
Всичко наред ли е, Бил? Изглеждаш ядосан.
Не, хич не съм добре, мамка му. Някакъв педал е обрал снощи къщата ми.
Дръж т'ва.
Изведнъж се сетих, че да отида в Милуол не беше толкова привлекателно сега,
след като вече знаех, че моите врагове са от тяхната банда.
Това е единственото шибано място, на което не исках да ме сгащят.
Както и да е, сега гостуваме на Ливърпул и имам шанс да се наспя в автобуса.
Добра е.
- К'во са задигнали, Бил? - Телевизор с DVD...
Дори са взели шибания "PlayStation" на децата и мобилния ми.
- Телефона ти? - Да.
Знаеш ли к'во направи? Звънни на номер си и виж дали е още в тях.
Т'ва здраво ще ги сплаши. Кажи им, че знаеш къде живеят и други такива.
Добра идея, Род. Тъкмо съм си сложил онази мелодия "Ride Of The Valkyries".
Нали се сещаш, оная здрава мелодия. Т'ва ще им изкара ангелите.
Ало?
Свършено е с теб.
Не знаех, че е твоята къща. Не знаех, че е твоята къща!
Виж, имам всичко откраднато. Дори и "PlayStation"-а.
Тря'а направо да ви разфасовам!
Мамка му.
От къде сте, пичове?
От тук наблизо.
От шибаните Челси сте нали?
Да.
Надути лондонски копелета. Познавате ли Стенли?
Бягай!
А така бягайте, мишоци такива.
Карай напред, братле. Продължавай да караш.
Ей! Спрете шибания автобус!
Аре да ви видя сега!
Къде мамка му побягнахте, а?
Педали! Шибани педали!
Айде, чупката!
Ела тук. Не беше много отворен преди малко, нали синко?
Какво?
Сега трябва да говоря с него да не те пребие от бой.
Глупаци такива.
За к'во беше всичко това?
Ама им показахме на тея, нали?!
Били беше измислил истинско наказание за Зийбърди.
Той не беше от тези, дето лесно забравят, но докато Харис бе наоколо, не можеше да го закача.
А пък и на Харис, и на Били изобщо не им трябваше още една причина, заради която да се карат.
И така, без кражби. Без да привличате внимание.
Дръжте се прилично.
Имате 5 минути и после тръгваме.
А, да, и каквото и да става, не се бийте!
Ха, т'ва той ли го каза?!
Зийб, какво ти каза Били?
Че тря'а да му върнем нещата до утре.
И да се извиним на жена му и децата.
Е, пак е нещо. Извади късмет. Можеше да те смели.
Ебати и късмета, а?
Този откачалник няма да ни проговори повече, а и всички си мислят, че сме крадливи пикльовци.
Та вие сте си крадливи пикльовци. Но поне знаете к'во да направите, нали?
Трябва да се докажете срещу Милуол. Това ще оправи нещата.
Да, свършете си работата там и ще сте герои в очите му.
Няма ли да престанеш да ми мрънкаш за бирата? Само това правиш.
Ще отварям бутилките със зъби чак до там, Бил.
Можеше да вземем бира в кенове.
Не трябваше да ям тоя пилешки бургер.
Ебати! Т'ва са ония фенове на Сток, дето ни нападнаха.
- Къде? - Ей там. Виж. Т'ва са те.
- Наистина са те. - Ама не са всички.
Наведете се.
Ще приберем бирата и после ще ги оправим, нали?
Нищо не съм казал.
К'во правите бе?
Ей там има двама от Сток, дето ни нападнаха.
Зарежете. Ще закъснеем за срещата.
Да ги оставим? Та те ни спукаха от бой.
Не! Куките са ей там.
Ще ви кажа аз на вас "не"!
Северняшки педали!
Шибани идиоти.
За бога, по-бавно вие двамата!
Да не са те малтритирали в даскало, а?
Приятно изкарване, момчета.
К'во сте зяпнали бе?
С тоя речник Били никога нямаше да влезе в Парламента.
А тези сигурно бяха фенове на Уест Хям, Кардиф, Арсенал, Стоук, дори Ман Юнайтед.
Нямаше значение за мен, но шансовете ни не бяха много добри.
Знаете ли какво? Мисля да направя по едно. Том?
Да, нека да отидем за по бира.
Да, добра идея. Отиваме. А ти, Том?
Добре, момчета. Ще се видим след малко. Поръчай по една "Милър".
- Светло? - Ъъ... както обикновено.
- Нямаш проблем. - Ще се видим после.
Добре ли сте, господине?
Какво е станало с теб?
Пребиха ме от бой. А на теб какво ти има?
Аз ли? Аз съм мъртвец.
Бил! Род!
Помощ! Къде сте?
Бил! Помощ!
Дявол да го вземе.
Събуди се! След половин час трябва да сме в съда.
Съда? Какво?
Мамка му... а съня ми?
За к'во пък беше тоя сън, ебати? Кое беше това хлапе с бинтовете?
Къде беше този тунел? И какво значеше това?
Майната му. Сигурно е от дрогата пак.
Какво Ви става, Брайт? На 40 години сте,
а все по-упорито нарушавате законите.
Виждал съм даже деца с по-здрав разум от Вас.
К'во каза?
Не смей да ми отговаряш така с този тон, дебел измекяр такъв!
"Устоите на държавата" ни наричат деца, докато самите те в Кинг Крос правят секс с тях.
Да му кажа на тая пенсия да дойде с нас срещу Милуол.
Може много да им се хареса с тази перука.
Да, сър. Много съжалявам, сър. Няма да се повтори, сър. Уверявам Ви.
Надявам се да е така, Брайт. Ще пратя досието ти за наблюдение.
Ще се видим до месец за присъдата.
- И Брайт. - Да, сър?
Ако те видя пак тук през този един месец,
няма да се поколебая да ти дам направо най-малко 5 години...
Защо, когато аз сънувам кошмари с мъртви деца,
Род се занася с чиновничката в съда? Какво повече от мен има той?
Жалко. Застанал е тук забит като кол.
И работата е там, че той е сериозен във връзките си.
Как вървят лалетата? Разбрах, че вече са излезли на пазара.
Какво е станало, Том?
Ето к'во. Прибраха ме вчера с Брайт, блъскахме се с едни ченгета. Щеше да ти хареса.
Браво, Том. Звучи добре. Но това вече не е за мен.
Е, да. Просто ти казвам.
Ми тогава го казвай някъде другаде и не ми идвай тук да се правиш на интересен.
Добре де. Успокой се, Ади.
Да се успокоя? Ще ти кажа аз на теб едно "успокой се".
Какво ти има? Само се биеш с хората! Не е ли време да пораснеш?
Почти на 30 си. Вземи се в ръце. Това което правиш е пълна безсмислица.
- Какво? - Умно момче си. Ще се сетиш.
Ето, заповядай. Не, от двама ни са.
Томи... помисли си.
Почти на 30? К'во иска да ми каже сега?
Господи! Исках само да взема цветя, а той ми разправя да помисля за живота си.
Сбогом, Албърт.
Какво правят Харис и Брайт тук?
Не можех да ги спра, Бил.
Те са глупаци, Том.
Харис си мисли, че сме свързани по някакъв начин, защото съм се бил във войната.
Но това което не разбра е, че се бих за да спра такива като него с фашистки възгледи.
Били е шибан идиот.
Ще ходиш ли в Австралия?
Не знам. Има един свободен билет, ако си заинтересован...
Братовчедите ти ще се радват да те видят.
Направи си услуга.
Отдръпни се от всичко, в което си се забъркал.
Нищо ми няма, Бил.
Само се забавлявам.
Е добре, поне внимавай.
Следващия път, когато дойдеш на гробището, може ти да си в сандъка.
Какво по дяволите правиш тук, малък педал?!
Дойдох да отдам почитта си.
Не си желан.
Да бъдем по-точни. Ти дори не го познаваше, нали? Нали, бе?
Ами, тогава си слагай шибаната шапка на главата и се махай.
Хайде, разкарай се.
И не забравяй за уговорката ни.
К'во става, момчета.
Защо имаш нарисувана мишена на блузата си, Зийб?
Не е твоя работа, льольо.
Добре, момчета. Първо на сто.
Аххх!
Аааа!
Изправи се веднага.
Той иска да знае кой открадна "PlayStation"-a.
Аз.
Добър отговор. Давай.
Ааааа!
Ей, лайнар, я си покажи ръката.
- Какво, Зийб? - Казах да си покажеш ръката.
Виж се к'во си хлапе.
Я тогава ти си покажи ръката, Зийб. Да видим ти на колко си.
Опитваш се да ме ядосаш ли?
Мачът с Милуол се задаваше, а сега бе време за малките да играят.
Радвам се, че Били и Фред можеха да оставят различията си настрана,
когато ставаше дума за деца.
Съвпадение, а? Малките играят точно преди мача за Купата.
Някак си си мисля обаче, че този път няма да стане голям въргал, а ти?
Представяш си, че си в бандистска страна, а?
Нека бъдем точни. Ако се върнем назад
последния път, като се срещнахме ви гонихме из цялия Лондон.
Ти не можеш да избягаш и 100 ярда, приятел!
- Не ми и трябва! - Не ставай кисел, Бил. Не ти отива.
Я го кажи буква по буква, бе педал.
П-Е-Д-А-Л. Педал.
Имах предвид "кисел", тъпако.
Ще ви дадем едно "кисело" като се затриете в затънтения юг, дебел шибаняк.
Охо! Почна да обиждаш лично. К'ъв ти е проблема?
Да не би 'щото ще отваряш магазинче за кебап или пък 'щото купуваш дрога от бял човек?
А как е като правиш сделки с турчин, при положение, че се смяташ за десен?
Скуби-Ду е по-малко сбъркан от теб.
Ти ще се сбъркаш като ти отворя кофата.
Да почакаме до мача или още сега да се почваме?
Не ми се надувай, пикня такава.
Спри да биеш жена си, чикиджио.
К'во каза бе, нещастник?
Чу ме, скапаняк.
Палячо! Я се погледни бе!
Разкарай ми се... разкарай се от мен, бе калъф!
Майната им. Детска работа, да се махаме.
Ще те смачкам!
Както си и мислех. Род дръпна чиновничката от съда Гери
и сега тя искаше да се запознае с приятелите му.
Казах му, че вече я видях в съда, ама той настояваше да се видим лично.
И защо винаги, когато най-добрия ми приятел срещне жена се размекваше така
и се държи все едно ме познава от 10 минути?
И... с какво се занимаваш, Томас?
Томас? Ритам на хората главите за кеф.
И трябваше да си го разбрала, ако беше прочела обвиненията в съда.
Аз ли?
Работя здраво и неуморно.
Звучиш като Род!
Така ли?
Страхот...
Боже, той наистина е хлътнал по нея. А тя е от най-гадната порода.
Измет, представяща се за средна класа. Искаше ми се да я ритам оттук до Пендж.
Изглежда готин.
Да, да, така си е, той е върха.
Бил, Том е. Да пийнем по едно? Че ще пукна от тъпотия.
Ще се срещнем на работата към седем сутринта.
Не се притеснявай. Ще си донеса "инструментите".
- Една сауна? - Добро попадение, Бил.
Джонсън!
Добре, Бил. Какво да бъде днес? Малко лавандулов масаж на главата?
Не, забрави и направо се захващай да духаш!
Ебати, сигурно няма да бачка цяла седмица заради мен. Какво беше т'ва викане?
- Ти как мислиш? - Добро момче.
Ти за к'во мислиш, че беше викането? Изпадам в гадна нервна криза.
С гръб опрян на стената имаше само един начин - да се посъветвам с Брайт.
Бил, може ли да поговорим за малко?
Да, да, може.
Просто... Продължавам да...
И аз не знам. Едно такова... Разбираш ли?
Да, разбирам те.
- Наистина? - Да.
Ебати! Мислех си, че само аз съм така.
Не, слушай сега. Случва ми се често.
Не се притеснявай.
Не се притеснявай. Сега ще те оправим.
Мерси, Бил. Ти си ебати готиния.
Нямаш грижи, да не ти пука.
- Ето, вземи. - Какво?
Хайде майн. Взимай, не се притеснявай.
Наслади се!
Трябваше да го предвидя.
Последният тип на земята, с когото да говориш, ако те тресе параноя.
Питай Брайт за съвет и ще получиш шибана Виагра.
А колко добър приятел беше Род, когато имах нужда от него.
Скапаният дебелак си прекарваше времето с оная фльорца.
Събуди се, сънчо.
Говорих с нашите.
Идват в Лондон този уикенд и искат да излезем заедно на вечеря.
Само да не е в събота. Тогава играем с Милуол.
В събота ще е, Род.
А що не в неделя?
Тогава ще ходят при брат ми в Рединг. Не ми казвай, че предпочиташ футбола.
Ами, мъж съм.
Това е само един мач.
Мъж съм.
Но моите родители идват веднъж на няколко месеца.
Да, но мач с Милоу идва по-рядъко от слънчевото затъмнение, бейби.
Е, не си тръгвай де.
- Отивам на работа. - Няма ли да поговорим за това?
Няма какво да говорим.
Или ще се срещнеш с родителите ми в събота, или никога няма да ги видиш.
Наред ли е всичко, момчета?
Да. Готино. Ще говорим по-късно.
Да го духаш.
- Ти ли предлагаш? - Да, какво ти трябва? Бяло или кафяво?
Бий, бий! Бий помияра.
Ела тук.
Помияр! Помияр! Помияр!
Грабвай шибаната дрогата. Хайде. Тръгвай, тръгвай!
Педал!
Давай!
- Мамка му! - По дяволите, сигурно е бил Зийбърди.
Ела, да тръгваме.
Животът на дядо се изпаряваше пред очите му.
Вече си нямаше никой след смърта на Албърт, освен мен и време му беше да дам малко семейна подкрепа,
и даже някой друг приятелски съвет.
Трябва да дойдеш с нас срещу Милуол този уикенд. Така малко ще живнеш.
Нямаш проблем с парите, нали Бил?
Знаеш, трябва само да ми кажеш.
Печеля по някоя кинта на пазара.
Нямам и гадже, по което да пилея.
За разлика от Род.
Не спря да го разправяш това.
Е, да...
И твоя шанс ще дойде.
Нямаш ли някоя друга мечта?
Имам.
Виждам се на припек в градината,
децата бягат край мен...
Пийвам си биричка кротко.
Деца, а?
Да, що не?
Как ще се казват?
Дориан, на приятеля ми.
Дориан?
И двамата?
Най-вероятно.
Ами ако са момичета?
Пак Дориан.
Ти си добро момче, Том.
Наглеждай ми портфейла, Бил.
Отивам до тоалетната.
Казвам ти, Фред.
тук е по-готино от Южен Лондон.
Да бе да, глупости. Не ме кефи колкото Бърмъндси.
Тук е пълно с безделници и хилави гамени.
Искам само да намеря тоя шибан Томи Джонсън и да се махаме оттук.
Само да го размажем и си отиваме на юг.
Така и ще стане.
Ей ти, хилавия, ела тук.
- Аз? - Да, скапаняко. Ела тук.
Иди бе.
Чувал ли си за т'ва копеле Томи Джонсън?
Джонсън...
Не, никога не съм го чувал.
Така ли?
Да.
А ти как се казваш?
- Какво? - Питах те как ти е шибаното име?
Дориан.
Уоу!
Дориан? Звучи педалско.
Да знам.
Ама е само име, нали?
Докажи го.
Докажа... кое?
Не ми заеквай, а го докажи.
Просто му покажи някъф документ бе.
Ами...
Портфейла ми не е в мен.
Тогава се разкарай, палячо. Изчезвай.
Задръж малко.
Сега ще видим кой си ти наистина. Дай си телефона.
Кой е?
Ало. Род е, Дориан там ли е?
Размина ти се, палячо.
Хайде. Да тръгваме.
Мислиш ли, че е наоколо, а?
Ще проверим в друга кръчма. Трябва да е тук някъде.
По дяволите! Насра ли се, синко?
Да бе, ти как мислиш!
Когато видях, че те последваха, се сетих, че ще им дадеш фалшиво име.
Малък трик, който научихме в армията.
Определено ще си кръстя децата Дориан. Дориан.
- За Дориан! - За Дориан!
Ей, Родър, понякога дяволски те обичам. Знаеш ли го?
И ти не си лош, Джонсън.
Яко се надъхах. Предзнаменованията са добри. К'ви са тия Милуол?
Направо ще ги потроша като ги срещнем.
Ъхъ.
Не ми го казвай, Род.
Кое?
Много добре знаеш.
Виж, Том ъъъ... Тяхните ще идват на гости.
Дръж, Том, ще ти трябват за там, където отиваш.
Как я караш, господине?
Ами, не съм добре. А ти?
Все още съм мъртъв.
Съжалявам. И аз ли съм мъртвец?
Не, още си жив.
- Ти кой си? - Не знам.
Не мога да кажа, докато не сваля тези бинтове.
К'во?
Какво искаш да кажеш с това "к'во"?
За к'во си ме зяпнал така?
Не знаеш ли?
Какво има, Род?
Не помниш ли какво направи снощи?
Напорках ли се?
Последното, което помня е, че бях в кръчмата с теб и дядо.
Господи, Том...
По дяволите, Род, какво толкова има?
Не си ли спомняш Барбара?
Коя Барбара?
Опита се да дърпаш жената на Били.
Разкарай се.
И като те отряза, я удари.
- Какво? - Счупи й челюста.
Знам, че ме будалкаш, Род.
Кажи, че ме будалкаш, Род. Моля те!
Не се бъзикам, братле.
Майната ти. Ето какво. Ще се обадя на Зийб. Той ще знае.
Как е, Зийб?
Мамка му, Том. Не знам какво да кажа.
Направо полудя, братле.
Не мога да ти помогна. Копелето си поигра на дартс с мен.
Какво да правя, Род?
Трябва да отидеш там, приятел.
К'во?
Просто отиди и поискай прошка.
Добра идея. Може също и носа й да счупя както съм тръгнал?
Не знам какво друго да ти кажа, Том.
Не, прав си. Ще...
Ще падна на колена и ще чакам да ме пребие.
Да се надяваме, че ще го омилостивя така.
Познаваш го по-добре от мен, братле.
Точно това е въпросът, че знам какво ще направи.
Джонсън!
Чуй ме, Бил. Кълна се, нищо не помня.
Бях се качил яко на черешата. Събудих се...
Не съм искал, Бил.
Не знам какво стана, приятел, кълна ти се. Моля те, Бил.
Заклевам се.
Не мога да повярвам, че се хвана, тъпако!
Ако беше докоснал жена ми, вече да си мъртъв!
Шибани гъзове.
Мнооо забавно, нали?
Да бе смейте се! Продължавайте... наистина ебати...
Само това ми трябваше,
като добавка към сънищата ми, шибаните продавачи на цветя, шибаните билбордове...
Тъпаци!
Педали.
Видя ли го как коленичи!
С такива приятели не ми трябват врагове, Господи.
До преди три седмици си живеех живота.
Но сега, точно преди мача с Милуол, съм затънал и нещата не отиват на добре.
А най-лошото предстои.
Марк със спортните новини.
Третият кръг за Купата ще се играе в събота
и разбира се най-голямо внимание е насочено към мача на Челси и Милуол.
Научих, че полицейските отпуски са прекратени.
Вечното съперничество...
Здрасти, Бил.
Дона, дай му една халба, скъпа!
- Как върви? - Не е зле, Бил. Ти как си?
Добре. Както винаги.
Ще взема с мен едната група и ще минем през Южен Бърмъндси,
а Томи ще поведе останалите от Съри Кийс.
Къде ще е срещата?
Няма да е доста далеч.
Ще имат шпиони навсякъде.
- И ще почнем под носа на ченгетата. - А Били?
Какво за Били?
Той познава Милуол като пръстите на ръцете си.
Майната му на Били, той не знае вече какво прави.
Сега, нека се изясним. Всички знаем, че той започва да пречи вече.
Да, той може да познава улиците,
но не може да ни води из Южен Лондон.
Той е шибан лунатик. Видяхте какво направи в Ливърпул.
Глупости през целия ден.
Проблемът му е, че вкарва много от онзи боклук през носа си.
Забравете го.
Чакай малко. Та той е един от нашите.
Стига, Харис може би е прав тук.
Като едно голямо дете е. Той е шибан глупак, братлета.
Оставете го да води Зийбърди и ония смешници. Те му стигат.
Просто си дръжте устата затворена пред него.
Той е бита карта.
Бил...
Бил.
Какво има, бебчо?
Мислиш ли, че съм наред?
Какво?
Всичко ми е в ред, нали?
Естествено, глупачето ми.
Ела тук.
Изяж си вечерята.
Брайт!
Не ми се промъквай така бе!
Споко, Бил.
Как така не беше в кръчмата снощи?
Заспал съм.
А ти откъде знаеш, че не съм бил там?
Харис ми звънна и пита къде си.
- Е, на мен не ми е звънял. - Може би е забравил, а?
- Виждаш ли? - Мамка му! Т'ва пък за к'во е?
За Милуол.
Не бъди глупав. Не можеш да вземеш пистолет за там.
- Сигнален патлак е, спокойно! - К'ви си ги намислил? Ще убиеш някого с това.
Мислим да се забавляваме там, нали?!
По дяволите, Бил.
Превъртял си нещо, нали?
- Няма какво да доказваш. - Мислиш ли?
Толкова си красив, точно както беше в деня на сватбата ни.
Къде са ти медалите?
Не можеш да отидеш в Уайтхол без тях, скъпи.
Ти си герой, Уилиам. Иди и ги сложи!
Направи ме най-щастливата жена на света!
Не ме зяпай бе.
Чупката, мръсен пакистанец.
Да ти го начукам!
Май се уплаши, а? Щеше да се напикае.
Видях.
Видя ли изражението на лицето му? Видя ли го?
Дори не знаеш, защо си се родил!
О, я се разкарай.
Майната ти, дъртак скапан!
Вече знам кой съм.
Покажи ми тогава.
Добре де, по дяволите.
Разбързай се малко, мърда такава. Играем с Милуол днес!
Добре ли си?
Добре съм, бе човече. Супер превъзбуден съм.
Какво ти има? Все едно майн си видял призрак.
Слушай Зийб, виж...
Ти... По-добре да...
Какво, бе Том? По дяволите, Том, какво е "по-добре"?
Просто се пази. Нещата може да загрубеят.
Не се притеснявай за мен. Ще стана герой.
Размърдай се малко, трябва да ходим при другите.
Казвам ти, направо ще откача! Хайде!
Ей, Том, къде е Род?
Кой го знае. Ти как си?
Не съм спал. Тресе ме адреналина.
Нещастницата от Пендж беше впила здраво ноктите си и само чудо можеше да спаси Род.
Но не виждах как щеше да стане. Загубих го точно тогава, когато най-много ми трябваше.
Но дори и човек като Род едва ли би казал...
Т'ва еспресо здравата ме "удари".
Скъпи, ти не пиеш еспресо.
Разкажи ми нещо повече за климатиците, Родни. Заинтригува ме.
Климатици?
Каза, че имаш фирма за климатици.
Ъ, имаме по няколко екипа навън по работа през повечето време.
Винаги е по-натоварено през лятото.
Нищо друго не помага така на работата както жегите.
Както и да е, през повечето време се мотам в офиса и чакам уикенда.
Не ме разбирайте погрешно. Парите са добри за работа, която върша
но истинската ми страст е да ритам главите на хора по футболните мачове.
Виж, все някъде трябва да си изразходвам енергията. Така като ме гледаш с това коремче
не практикувам спорт или нещо такова.
И не се занимавам с наркотици.
Е, не е съвсем така, ама все пак не прекалявам.
И затова се нуждая от разпускане, а добрия търкал е най-добрият начин. Не сте ли съгласен?
Изглежда, че не.
Поне не бих бил като вас - шибани педали с наврян бастун отзад,
преструващи се, че всичко в малкия им ограничен свят е наред.
Все пак, зависи от коя страна го погледнеш.
Приятел, може ли сметк...
Не, нека аз...
Род! Знаех си, че ще дойдеш!
Не бих го пропуснал за нищо на света, братле.
Човече, т'ва ще те разтресе здраво.
Готови ли сте за нас или не?
Добре де, нека да ви видим к'во представлявате.
Елате и ни намерете, лайнари.
И внимавайте! Помнете, че сте в затънтения юг.
Далеч от тълпите и "зоркото око".
И така - пазете си гърбовете.
- Майната им! - Да ги почваме!
Здрасти, Том.
К'во става, Джоуи?
Всичко е точно, чисто е.
- Каде е Харис? - На път от Южен Бърмъндси.
Качи се бързо на моста.
До скоро, чао.
- Здрасти, Джоуи. Къде си? - На моста. Тук всичко е тихо.
Дръж си очите на четири. Скоро ще сме при теб.
Ще ти звънна, ако видя нещо.
- Става. - Ще се чуем по късно.
- Чисто е, споко! - Бягай от другата страна на моста, бързо.
Как е, Бил? Всичко наред ли е надолу?
Трийсет години стоях рамо до рамо с теб
и ти да ме плъзгаш така?
Забрави.
Всеки, който избяга ще бъде подобаващо "положен", когато се приберем.
Разбрахте ли?
Добре ли си?
Да, а ти?
Трябва да ти го кажа сега. Имам гадно предчувствие за това.
Хайдее! По дяволите!
Ей, ей, задръжте малко! Задръжте.
Чакайте. Ей, по-тихо.
По-тихо.
Тихо, тихо.
Шибани чикиджий!
Мамка му!
Педали!
Вие и вашите шиб...
Напуснете района.
Незабавно.
Шибан педал!
Разпръснете се, веднага.
Повтарям: Разпръснете се незабавно.
Напуснете района.
Хвани го!
Стъпчете копелето!
Свалете го тоя! Дръжте го.
Джонсън! Джонсън! Ти ли вкара брат ми в интензивното, помияр?
Назад!
Отдръпнете се от пътя!
Остави.
Замалко да си в гробищата, синко.
Ти пък какво правиш тук?
Наричат го инфаркт.
Аз пък му викам шибан край.
Род и другите бяха тук. Донесоха ти малко грозде.
Беше ли... Зийбърди с тях?
Ъъъ... онова с черната коса?
Онази малка отрепка? Да, с тях беше.
Хвала Богу.
Какво стана с Австралия, Бил?
Отлитам следващия вторник.
А с теб?
Какво с мен?
Ххм
Струваше ли си?
Пребит до смърт, продавачи на цветя, кебапи, кошмари и видения.
Един старец, ветеран от войната си тръгва завинаги,
Брайт напуска сцената за 7 години,
а аз съм толкова пребит, че с месеци ще се усещам като окован с вериги.
След всичко, което се случи трябва да се запиташ: "Струваше ли си?".
Разбира се, че си струваше, мамка му!
Донеси бира насам.
Казват, че като чул присъдата си изплакал очите.
И като стоя на главата си мога да го правя, педал. Разкарай се
Корумпиран помияр. Хора като теб прецакват тази скапана страна, нещастник.
- Отведете го. - Шибан палячо.
Ето ти.
- Къде хукна бе, мишок? - До кенефа. Даде ми "освежител".
Зийб, остави ми малко или си мъртвец.
К'во става, Зийбър-шибан-диии?